Була собі дівчина.
Вродлива дівчина, оточена людьми.
Та все ж зовсім сама.
Її брат Кріс помер на другому курсі.
Увесь свій час вона проводила в колі родини
НАШІ ВІТАННЯ ВИПУСКНИКАМ!
або знаходила розраду в книгах.
Я не зводив з неї очей у старшій школі, чекаючи моменту, щоб заговорити з нею,
але той момент так і не настав.
Я дивився, як люди поступово про неї забували.
І здавалося, вона була не проти зникнути.
Але я її не забував.
І хоча вона цього не знала,
я бачив, що в нас є шанс.
Джейд Баттерфілд.
Чотири роки, а ти так до неї і не заговорив.
На свій захист скажу, що не тільки я.
І неспроста. Вона, як сніжна королева.
Наче не з нашого світу.
Думаєш, наче не з цього світу?
Чи я так думаю?
У такої красуні ще й такі гроші, щось тут не так, правда?
Я на цьому розуміюся.
НА ВІЧНУ ПАМ'ЯТЬ ПРО КРІСТОФЕРА БАТТЕРФІЛДА
28 СЕРПНЯ 1 991 - 1 5 ВЕРЕСНЯ 201 2
- Тупо, я знаю. - Ні, не тупо.
Ходімо. Тато хоче зробити фото щасливого сімейства.
І чиє ж це сімейство, цікаво?
Пішли.
Джейд, іди сюди, ми хочемо зробити фото.
- Ти мені? - Так, тобі.
Добре.
От спасибі. Зробиш два фото?
Про всяк випадок.
Добре.
- Ось. - Дякую.
- Вітаю, рибко. - Дякую.
- Це вивісимо на сайті. - Так.
Я майже не знаю тих дівчат.
І не збиралася з ними фотографуватися.
Сядь. Будь ласка.
Щасливе фото для тата і мами зачекає.
Пообіцяй мені, що в коледжі ти будеш не така, як тут.
Кріс був надзвичайним братом, нам усім його бракує,
але ти не можеш не жити.
Він би хотів, щоб ми жили, а не животіли.
Звідки хтось дізнається, яка ти прикольна й дотепна,
якщо ти тільки й робиш, що сидиш біля батьків?
- Я не постійно сиджу біля батьків. - Невже?
Скільки учнів підписали твій альбом? Вчителі не рахуються.
Не треба.
- Дякую, тату. - Нема за що, синку. Я тобою пишаюся.
Дякую. Це багато для мене значить.
Може, купиш собі паяльну лампу?
- Щоб розтопити лід твоєї дівчини. - Мейсе...
- Ваш син закохався. - Ні, це не так.
- Правда? - Ні.
- Вона тут? - Так.
Котра з них?
- Джейд Баттерфілд. - Он та білявка?
- Не смій. Ні. - Чуєш, Джейд!
Джейд!
- Джейд! - Джейд, познайомся з моїм сином!
- Облиш! Ти що! - Він тут найкращий хлопець!
Досить, народ. Ходімо!
Мій син, випускник школи!
Містере Шварц, дякую. Це забагато.
Місіс Шварц. Бережіть себе, добре? Гаразд.
Живемо!
Ти йдеш у суботу на вечірку до Дженні?
Ти знову? Серйозно?
- Облиш. - А що?
Ти в курсі, як твої розриви з дівчатами псують мені життя?
Вибачай.
Атмосфера стає напруженою, розумієш?
Зійдися вже з нею нарешті, щоб я повернувся до звичного життя.
Ти можеш поводитися, як нормальна людина?
Ти перший, кого бачать гості.
Проте вони все ж повертаються.
Ласкаво просимо до готелю.
Можете припаркувати в зручному місці?
Звичайно. Зробимо, сер. Не хвилюйтеся.
Ти Джейд Баттерфілд.
Ми разом вчимося... Тобто ми разом вчилися в школі.
Девід, так?
Авжеж.
Ходімо, Джейд.
Мені час іти.
Добре.
Підпишеш мені альбом?
Звичайно.
Джейд Баттерфілд
Моя любов
Я Девід, я кохаю
Моя дружина почне з салату і ваших фірмових макаронів.
МОЖЕ, НЕ БУДЕМО ЧЕКАТИ ЩЕ ЧОТИРИ РОКИ, ЩОБ ПОГОВОРИТИ. ДЕВІД
Донька буде стейк, середньо просмажений, а спершу суп.
Підійде?
- Так. - А вам?
Гадаю, я зможу замовити сам.
Мені гамбургер і картоплю фрі. Котлету в бургер - середньо-просмажену.
І віскі з колою. Краще подвійну порцію.
Канікули в твоєму університеті - лише два місяці. Давай не будемо сваритися.
Тому я й замовив подвійний віскі, тату.
Ми ніяк не могли вирішити, що подарувати тобі на честь випуску.
Ми знаємо, що не дуже вас балували на попередні свята,
і це несправедливо ні щодо тебе, ні щодо Кіта.
Мені нічого не треба.
Можемо піти по крамницях. Оновимо тобі гардероб до університету.
Так, краще щось придумай, інакше отримаєш тільки його фото.
Я знаю, що б я хотіла.
Кажи. Що завгодно.
- Вечірку. - Вечірку?
З усього, що ти могла попросити?
Я сьогодні дивилася на однокласників,
це ж старша школа, де знаходять друзів на все життя.
А я нікого з них не знаю.
Вони не знають мене.
Вечірка. А що, це чудова ідея.
Ну...
Звісно.
Так, звичайно. Добре.
Ми вже дуже давно нічого не святкували.
Щиро дякую, містере Еббі.
- Привіт. - Привіт.
- Підігнати твою машину? - Ні.
У мене буде вечірка на честь випуску.
- Я запрошу увесь клас. - Чесно?
А що, в це важко повірити?
Ні. Просто я ніколи не зустрічав тебе на вечірках.
- Я й не знав, що ти... - Спілкуєшся з простими смертними.
Просто останні чотири роки школи я вчилася так,
щоб вступити у вуз ще на чотири роки.
- Але як не хочеш, не приходь. - Ні, я хочу.
Тобто ми хочемо.
- Ми хочемо прийти. - Дуже хочемо.
Вибач, я на секунду.
- Ласкаво просимо. - Вітаємо в готелі.
Став біля входу. І не блокуй виїзд.
Звісно, без...
Нормально взагалі? Гей, ви.
Я їх візьму, але дайте мені в руки, ясно?
Я всякий мотлох з землі не підіймаю.
А ти звикай.
Гей. Чуєш?
Три хвилини в моїй машині ще треба заробити, діти.
- Так, от спасибі. - "Діти"?
Дай мені ключі. Давай.
Давай ключі.
Як на мене, ми справді заробили свої три хвилини, скажи?
Для чого обмежуватися трьома?
І правда, для чого?
- Ти з нами? - Ви крадете його машину?
Я б не сказав, що "крадемо". Швидше позичаємо.
Ви ж наче на роботі?
Джейд, сідай у машину. Сідай у машину, Джейд.
- Що? - Сідай у машину.
- Що вона робить? - Не знаю. Давай!
Сідай у машину!
Джейд Баттерфілд, сядьте в машину зараз же.
"Мазераті"
Так!
Де ви, в біса, були? У нас тут гості вже казяться.
Ви мою машину вкрали.
Вибачте. Ми хотіли пересвідчитися, що її не заблокували інші.
Ти зжер гамбургер у моїй "мазераті".
Ну все. Тобі кінець, містере.
Власне, це я винен. Звинувачуйте мене.
- Так, звільніть оцього. Негайно. - Ні, це я...
- І цього теж звільніть. - Це я винна!
- Звільніть обох, я простежу. - Це я з'їла гамбургер!
Це була я. Це я зробила. Я його з'їла.
Ні. Це був я.
Я з'їв той гамбургер.
- Дуже смішно? - Ні, просто...
Хочеш вразити цю свою дівку?
- Думайте, що говорите. - Усі заспокойтеся.
Давайте зайдемо всередину.
Украсти моє авто буде замало, щоб вона розставила ноги.
О чорт. Прокляття!
- Це був самозахист. - Тікай звідси, Девіде! Ну!
- Що тут сталося? - Той малий, він мене вдарив!
Джейд. З тобою все гаразд?
Клянуся Богом, я подам у суд.
Це був самозахист.
Я на нього в суд подам.
І на нього, і на вас, на всіх подам! На весь цей готель!
його звільнено, сер.
Мій гамбургер - речовий доказ? Бо я хотів би його доїсти.
- Іди звідси, Мейсе. - Гаразд, так. Вибачте, сер. Вибачте.
АВТОМАЙСТЕРНЯ
Сподіваюся, ти не взявся знову за своє.
Дзвонив суддя Дін.
Чутки поширюються швидко.
Та нічого такого не сталося. Я на секунду спалахнув, от і все.
Однієї секунди буде досить,
а я більше не хочу за тебе тривожитися, Девіде.
Для чого мені бути паркувальником, коли можна працювати тут, з тобою?
До того ж це все колись стане моїм, так?
- Легше. Я ще дихаю, друзяко. - Так.
- Він хоч заслужив це? - Так.
Дай вгадаю, ти захищав Мейса.
І ще одну дівчину.
Ні-ні-ні. Ходімо, давай. Відчиняй двері.
- Давай. Іди, не зупиняйся. - Я йду.
От і вона!
- Вітаємо, сонечко! - Дякую.
- Боже, яка ж ти сьогодні красуня. - Дякую.
Тато каже, ти скоро їдеш на стажування.
- За два тижні. Дуже хвилююся. - Це чудово.
- Так, заходьте. Я його покличу. - Дякую.
КІТ НЕ ТОРКАЙСЯ
УНІВЕРСИТЕТ "БРАУН"
КРІС БАТТЕРФІЛД НАЙКРАЩИЙ НАПАДНИК
Тату?
Там люди чекають.
Я щось забув про час.
Добре.
Ти красуня.
Дякую.
Ти спускаєшся?
Так, за секунду підійду.
Бувай, тату.
Розігріти тобі шматок піци?
Ні, дякую. Я вже йду.
Гарний костюм.
У тебе що, співбесіда на роботу?
О 7.30 вечора в суботу?
Я вже сам зав'язав.
Так, тому я й перев'язую.
Знаєш, цей костюм мені купила твоя мама.
З якої нагоди?
На весілля.
- Якщо хочеш, можу переодягнутися. - Ні-ні-ні.
Тобі він пасує краще.
То ти кудись на танці зібрався, чи як?
Щось таке.
Тоді осоромся.
- Це корисно для характеру. - Аякже.
Г'ю.
- Дон, Джо, радий вас бачити. - Привіт.
- Дякую, що прийшли. - Нема за що.
Привіт, Джо. Даремно ти!
Але якщо вже приніс, то чому тільки одну?
Реймонде, Трейсі, дякуємо, що прийшли.
Світила клініки Мейо.
Даруйте, я на секунду.
Ти ж цього хотіла, так?
Так. Усе чудово.
- Усе дуже добре. - Г'ю!
Іди-но сюди, розсудиш парі.
Іди.
Прийшов твій друг.
Джейд.
- Привіт. - Вітаю.
Мені так незручно. Я уявляла це інакше.
У тебе трохи підстаркувата тусовка.
Це якийсь жах.
Я думала, якщо запрошу свій клас,
вони захочуть прийти, бо я хочу їх бачити, але...
Зараз іде ще одна випускна вечірка.
Усі, мабуть, там.
Ясно, так.
Знаєш що? Я зараз підійду до цього творчо.
Поліцейський відділок Атланти.
Вітаю, я дзвоню з приводу дуже гучної вечірки на Сівелл-роуд, 44.
Я просив сусідку, Дженні, прикрутити музику,
але здається, вона стає тільки гучнішою.
А тепер... О Боже!
Здається, хтось пісяє в мій "міні-купер".
Я попрошу вас зараз же покласти цьому край. Дякую.
Привіт.
А Девід тут?
Так, тут. Заходьте.
- Чорт. Це твоя вечірка? - Так.
Нарешті!
- Привіт. - Заходьте.
Привіт. Здоров.
Привіт.
- Мені роззутися, чи як? - Ні.
- Ні? - Заходь.
Лід розтанув!
Облиш.
Дякую, що привів усіх сюди, друзяко.
Так. До речі, про це...
- Ти запросив Дженні? - "Запросив" - трохи сильно сказано.
Не може бути.
Чуваче. Вона тобі зрадила, їй шкода. Забий уже нарешті.
І ти зіпсував їй вечірку.
Чорт. Вона йде сюди.
До зустрічі.
Ти всіх переманив сюди, так?
Це тому, що від мене всіх погнали копи.
Сталося так, що мій сусід, який зараз у Флориді,
відчув, що в мене вечірка, і викликав копів.
Тепер усі мої друзі - на вечірці у Джейд Баттерфілд.
Для якої ми в школі взагалі не існували.
Тобі здається, це нормально, Девіде?
У тебе щовихідних вечірка. Яка тобі різниця?
Що відбувається? Що це за діти?
Їх усіх привів Девід. Хіба не чудово?
Хто такий Девід?
Друг Джейд. Он він.
- Це той паркувальник! - Що?
Це той хлопець, про якого я розповідав тобі в ресторані.
Джейд радіє. Ця вечірка була вдалою ідеєю.
Г'ю, будь ласка.
Агов! Тихо! Прошу тиші!
Так. Отже, ми всі розважаємося,
і зараз нам стане ще веселіше, бо в мене є хороша гра, в яку ми пограємо:
кожна пара повинна витягти з капелюха назву пісні,
і у всіх є півгодини, щоб придумати до неї танець. Ясно?
Привіт. Тобто як "придумати танець"?
Не бійся. Тобі сподобається.
Моя вродлива дівчино, Сабіно, прошу.
Наша пісня - романтична й довга, тож треба рухатися, як фігуристи.
Як фігуристи?
Покажи.
Ось так.
Ого.
Не хочеш так?
Анітрішечки?
Може, даси руку?
- Ні. - Давай.
Серйозно?
Дай мені руку.
Давай.
Я в третьому класі на балет ходила.
Це глядачі обожнюють.
Ще десять хвилин.
Вона на ходу?
Тягнеш час, так?
Ні.
Просто люблю машини. Чесно.
Мій тато вічно пробує полагодити їй карбюратор.
Поки що нічого не виходить.
Це його машина?
Ні.
Мого брата Кріса.
Мама хоче її продати.
Їй сумно бачити, як машина стоїть без свого власника.
Гаразд.
Може, я дійсно тягну час.
Може, нам треба
тренуватися.
Щоб танцювати хіп-хоп від Солт-н-Пепа, треба бути дуже самовпевненим.
Дуже хоробрим.
Але в нас є двоє сміливців, які зараз вийдуть сюди.
Мейс і Ґвен. Вітайте.
Голосніше!
Ще голосніше!
Дякую, що влаштував це все.
А зараз така собі Джейд Баттерфілд та її новий друг.
Привітайте його, але без фанатизму. Девід!
Так, Девіде!
Здивуй нас!
Отакої! Що сталося?
Іди за мною.
Куди ми йдемо?
Гаразд, друзі, спокійніше. Просто вибило світло.
Я ще з 1 0-го класу мріяв тебе поцілувати.
Я більше ні хвилини не міг про це мовчати.
Гаразд!
Добре!
По-перше, я перепрошую за темряву.
Здається, наш дім сьогодні не витримує такої кількості гостей.
Але важливіше те, що я хочу підняти тост.
Сьогодні ми зібралися тут на честь моєї доньки, Джейд,
дівчини, яка приносить в наше життя стільки світла,
а як ви всі бачите, якщо нам щось і треба, то це світло.
Отже, Джейд, де ти?
Чорт.
Джейд. Виходь.
Може, він махне рукою.
Виходь, Джейд.
Попалася!
О чорт.
Іди сюди.
Піднімайся.
Мені дуже пощастило,
що я - твій батько.
І все, до чого ти так довго йшла...
До чого ж вона йшла, цікаво?
...усе от-от здійсниться.
Тому за Джейд.
- За Джейд. - За Джейд.
Серйозно?
Гаразд. Вечір був цікавий.
Але все рано чи пізно закінчується, тому...
І це, мабуть, знак.
Ми викличемо таксі тим, кому треба, чи...
- Усім. - Так, усім.
Тим, хто за кермом - їдьте обережно, але їдьте.
- Вечірку закінчено. - Вечірку закінчено.
Бувайте.
Ви, мабуть, Девід.
Так, сер. Радий знайомству.
Дозволите вас провести?
Звісно.
Я чув, ви намагаєтеся полагодити машину.
А якщо полагоджу, ти її теж украдеш?
Так, ви про парковку.
Ні, це було один-єдиний раз, присягаюся.
Вам сподобалася вечірка?
Ну, скажімо так: її початок сподобався мені більше.
Знаєте, сер, я дуже поважаю вашу доньку.
І правда в тому, що я просто хотів зробити її щасливою.
Я вважаю, що вона неймовірна.
На добраніч.
Весела була вечірка, так?
Я піду до себе.
Мені треба йти.
- Добридень. - Привіт.
Він там.
- Дякую. - Прошу.
Привіт.
Ти як?
Не дуже.
Я отримала твоє СМС.
Я думав, що можна було б зробити для твого тата,
бо він, здається, ніяк не пробачить мені ту гардеробну.
- Це необов'язково, Девід. - Обов'язково.
Там у коробці - сюрприз для нього.
Джейд.
Вибач.
Я розмовляв з д-ром Фіцжеральд.
Ми влаштуємо сніданок з нею того ранку, коли ти почнеш роботу.
Щоб ти могла ближче з нею познайомитися.
- Добре. - Так.
З гуртожитком усе вирішено?
Я їду не цієї неділі, а наступної.
А ти що тут робиш?
- Відійди від машини. - Годі. Дивися, вона завелася.
Там був старий карбюратор. Він накрився.
А в мене в майстерні був зайвий,
я подумав, ви захочете почути, як вона знову заводиться.
Неймовірно! Що ти зробив?
- Нічого особливого. - Дякую.
Я вже й не думала, що колись знову почую цей звук.
Просто Джейд сказала, що це авто багато для вас означало.
І я хотів придумати, як вам допомогти,
оскільки ми позавчора не знайшли спільної мови.
Позавчора.
Коли ти вийшов з гардеробної з моєю донькою.
Тату, він відремонтував її для нас.
Це дуже люб'язно з твого боку, Девіде.
Може, повечеряєш з нами?
Я не набивався на запрошення. Мені треба додому, прийняти душ.
Можеш помитися у нас. Мені треба переодягнутися.
Я не хочу вам заважати.
Ти не заважатимеш, чесно.
Тату, будь ласка.
Так, добре. Звісно, гаразд.
- Чудово. - Ходімо.
Може, ти цього не знаєш, Девіде,
але Джейд іде по батькових слідах, з осені у неї медичні курси.
А оскільки я сподіваюся, що вона обере кардіологію,
то подумав, що найкраще відсвяткувати це з сімейною реліквією.
Знову подарунки, тату? Ти й так забагато подарував.
Це належало твоєму дідусеві.
Потім мені.
Мало належати Крісу, але тепер воно твоє.
Це занадто. Дякую.
Підготовчі медичні курси в університеті того варті.
Не кажучи вже про твоє стажування у д-ра Фіцжеральд.
Стажування? Ти нічого не казала.
Це тому, що це дрібниця.
Ніяка не дрібниця. Вона поїде з дому й буде проводити більшість...
Я теж мав обрати спеціальність.
Хай не таку престижну, як у Джейд, але обирати було треба, тому...
Комунікація.
Завжди було цікаво, що це означає.
Це наука про те, як ми спілкуємося.
Ну що ж, якщо нічого не вийде, ти завжди можеш обрати щось інше.
Гаразд, Девіде. Твоя черга.
Починається, велика інквізиція.
Нічого. Я це пройшла, пройдеш і ти.
Кіте, вона пройшла? Він і досі не називає тебе своєю дівчиною.
Гаразд, Девіде, ми знаємо, що твій широкий жест з машиною
був тільки заради моєї доньки, тому...
Я хотів би дізнатися про тебе більше, ніж те, що ти вмієш ремонтувати машини.
Упевнений, це не найбільша твоя перевага.
А може, якраз найбільша.
А які в тебе плани на майбутнє? У який коледж вступив?
Я не вчитимуся в коледжі.
Вважаєш, це тобі не потрібно?
Ні, я цього не кажу. Я написав тести.
Тобто...
Ні, не варто здаватися. Не всі пишуть тести на високі бали.
Я отримав 2090.
Молодець.
Вражаючий бал, Девіде. З таким можна в універ Джорджії вступити.
Можливо. Але мені подобається працювати в батьковій майстерні.
А він любить працювати зі мною.
Нічого поганого тут не бачу.
Так, мені небагато треба.
Тепле ліжко, чисті шкарпетки, молоко в холодильнику.
Хороша дівчина, яка чекатиме вдома.
Сучасна романтика. Зрозуміло.
- Дозволиш дещо тобі порадити? - Не треба, Г'ю.
Як людина, одружена вже понад два десятиліття, скажу таке.
Кохання - це чудово,
але одним коханням ситий не будеш.
Треба подумати і про страховку, і про такі неромантичні речі, як іпотека.
Це я розумію.
Упевнений, рано чи пізно усе це в мене буде,
але для мене кохання - на першому місці, розумієте?
Врешті-решт, що може бути важливіше?
Кисень.
Помовч, Кіте.
Знаєте, я бачив його на власні очі.
І я знаю, як це - коли воно є,
і як це - коли його немає.
Отже, ти вже кохав.
Що ви, ні.
Але мої батьки кохали одне одного.
Вони познайомилися в старших класах, і це стало зрозуміло відразу.
Про таке мрію і я. Про справжнє кохання.
Таке, за яке борешся, яке завжди ставиш понад усе.
Завдяки якому хочеться бути кращим, добиватися більшого.
З будь-якою дівчиною так не вийде.
Тільки з тією єдиною.
І коли я її знайду,
це і буде щастя.
Бездомний і закоханий.
Ось як треба.
Мабуть, треба було сказати, що я вступлю в коледж.
Так.
Сподіваюся, ти знайдеш таке кохання, Девіде.
Дякую. Вам із Г'ю це вдалося.
Так. Авжеж.
За кохання.
Так, за кохання.
- За кохання. - За кохання.
За кохання.
Те, що ти сказав, гріє мені душу.
А останнім часом таке буває в мене дуже рідко.
Джейд сказала, що ви письменниця.
Колись була.
Я написала одну книгу, але потім життя внесло корективи, і...
У мене ще не було знайомих письменників.
Якщо я куплю вашу книгу, ви поставите для мене автограф?
Звісно.
- Дякую. - Дякую.
На добраніч, Девіде.
Дякую, сер.
- На добраніч. - На добраніч.
Девіде!
Дочекайся, доки не погасять світло
За два тижні вона поїде. Що, по-твоєму, він від неї хоче?
Він у неї закохується.
Вона ще до цього не готова.
Ще й як готова. Їй 1 7 років. Настав її час.
Вона ніколи не цікавилася хлопцями.
Бо ти їй не дозволяв.
То що ти пропонуєш?
Підбурювати її закохатися, і хай він розіб'є їй серце?
Так, саме так. Вона буде неперевершена.
Як колись я.
Ми - це інша справа.
Тихенько.
Ти тремтиш.
Це від хвилювання.
Це необов'язково.
Хоча мені й дуже хочеться,
я можу зачекати.
А я не хочу чекати.
Я хочу відчути це з тобою.
Швидко.
Кому строчиш?
Це надзвичайно невиховано після того, що сталося.
Девід - Що плануєш робити щодня до кінця літа?
То...
Тобі ж скоро треба бути в батьковій майстерні?
Мабуть, треба йти, доки всі ще сплять.
Тепер він мій. Твій перший подарунок.
Я його пам'ятаю.
Правда?
Так.
Ми були в сьомому класі, а він - у випускному.
Він був класним. Це я пам'ятаю.
Він дійсно був класним.
Як це - втратити когось?
Мій тато врятував нас усіх.
Коли Кріс захворів на рак, він кинув роботу, щоб доглядати за ним.
Без нього ми б не витримали.
І тепер нам уже легше.
У цьому мені пощастило.
Є сім'ї, які так і не оговтуються, а ми тримаємося.
Якщо це все неправда, я зрозумію.
Але це правда.
Знаю. Просто кажу, що як ні, це теж нормально.
Лікарня "Меморіал"
Збільшені шлуночки.
Кардіомегалія.
Схема лікування?
Перевірити нирки пацієнта. Можливо, ниркова недостатність.
Молодець.
Можеш залишитися на наступну операцію. У мене о 2.00 ангіопластика.
Власне, у мене інші плани.
Пробач.
Він в курсі, що це все скінчиться за пару тижнів?
Бо той малий, що був учора на вечері, здається, цього не розумів.
Звісно, він знає.
Я думав, у нас є ще ціле літо.
Знаю, але конкуренція скажена. Я не можу відмовитися.
Скажи щось.
Мені байдуже.
Чесно.
Байдуже, чи в нас є 1 0 днів, чи тиждень, чи один день.
Я хочу, щоб ти провела цей час зі мною.
А якщо проведу?
Обіцяю,
що це будуть найкращі 1 0 днів твого життя.
Від'їзд в університет
Кому перекусити?
Залишилося ще два дні.
Краще заплануй щось казкове.
Може, й запланую.
Я ЛЮБЛЮ ТЕБЕ
Я теж тебе люблю.
Я не хочу їхати. Скажи, щоб я залишилася.
Я б з радістю, але...
Чхати я хотіла на те стажування. Я хочу провести з тобою ціле літо.
- Ти серйозно? - Так.
Тоді залишайся.
Залишайся.
Ти пізно повернулася.
Я стомилася, тату. Не зараз.
Можна я хоча б спитаю, чому ти розпаковуєш речі?
Я дзвонила д-ру Фіцжеральд.
Я вирішила не стажуватися.
Це тебе Девід напоумив?
Ні. Це моє рішення.
Стажування - це твоя перепустка в медичний університет.
Від такого не відмовляються.
Знаю. Але я стану першокурсницею і матиму чотири роки на іншу перепустку.
Заради тебе я надокучав д-ру Фіцжеральд.
Пробач. Але я маю право передумати.
То Девід тут зовсім ні до чого?
Ні.
Тоді що відбувається?
Колись ми з тобою були відверті. Зараз коїться якесь безглуздя.
Може, я дійсно хочу провести більше часу з Девідом.
Сонечко.
Ти, мабуть, теж колись відчував те саме, що і я.
З мамою?
Так. Але ми були старшими, не тільки-но після школи.
Коли між нами з мамою зав'язалися стосунки, я закінчив медунівер.
У мене сталося інакше.
- Що ж... - У мене це сталося зараз,
і я ще ніколи й ні до кого цього не відчувала.
Я про це думала, мріяла.
Але не вірила, що це насправді станеться.
А тепер, коли це сталося,
мені треба більше часу.
Отак узяти і пожертвувати всім, у що вкладено стільки праці,
заради якогось хлопця.
Це зовсім на тебе не схоже.
Що відбувається?
Ми їдемо в дім на озері.
Одягайся. Твій купальник ще сохне.
На вихідні?
- Привіт, Джейд. - Привіт.
Не знаю.
Пакуй речі, щоб вистачило на пару тижнів.
Починається твоє ув'язнення.
Я чув про стажування.
Приємно знати, що тата розчаровую не тільки я.
Ти не казав, що ми їдемо в дім на озері.
На мою думку, це нам необхідно.
Нам треба провести час разом, у сімейному колі.
- Бо ми віддаляємося одне від одного. - Я не хочу їхати! І ти це знаєш!
Я зараз не можу покинути Девіда!
Ти їдеш у дім на озері зі своєю сім'єю,
і щоб я більше не чув нарікань на цю тему.
Неси свої речі.
Привіт. Де ти був?
З Джейд. А що, ти за мною скучив?
Звичайно, так. Я мало не щоночі плачу в подушку.
Університет Джорджії?
Я й не знав, що ти плануєш вступати в коледж.
Донедавна не планував.
Студент коледжу. Можу уявити.
Думаєш, у тебе є шанс?
Мама Джейд напише мені рекомендацію.
До того ж вона колись там працювала, тому...
Та я все одно буду працювати в гаражі.
Мені подобається ця ідея.
Я саме думав, хто платитиме за мій ранній вихід на пенсію.
Зачекайте, одну хвилину. Ключ у мене.
Хтось хоче поплавати?
Ні, ми вмираємо з голоду. Я повезу Сабіну в місто.
- Може, вам щось привезти? - Ні, не треба.
Почуття гумору? Чи лікеру?
Тобі щось привезти?
Ні.
ДЖЕЙД КІТ Кріс 2004 ЕНН
КІТ! Кріс 2005 Кріс 2006 Кріс 2008
Я з тобою поплаваю.
Я відчиню.
- Привіт. - Слава Богу, ти приїхав.
- Доброго дня. - Доброго.
- Це вам. - Дякую.
Дякую, що запросили.
У вас дуже гарний будинок.
- Вражаючий, так? - Що ти тут робиш, Девіде?
Мене Джейд запросила.
Кіт запросив Сабіну. Не розумію, в чому проблема.
Проблема в тому, що це мав бути сімейний відпочинок.
Пробач, але запрошення Девіда в план не входило.
Він не знав?
- Нічого, Девіде. Що більше, то веселіше. - Ні, не нічого.
Г'ю, будь ласка.
Він уже приїхав, і я не хочу його відпускати.
Це не тобі вирішувати.
Чого ж, мені.
Він - мій гість, і він залишиться.
Джейд щойно стала жінкою.
Ти навіть татові не сказала?
- Тепер він мені не пробачить. - Перегорить, от побачиш.
У тебе є чудовий шанс показати йому, який ти класний.
Що це ти робиш?
Ходімо.
Давай!
Серйозно?
Роздягайся.
Ходімо.
Швидше!
Я взагалі її не впізнаю.
І знаєш, до зустрічі з ним вона б себе так не повела.
А як на мене, все йде за планом.
Відмовитися від стажування - це за планом?
Тебе ніколи не хвилювало, що вона не жила серед людей, не знає життя?
Останні два роки вона просиділа або біля нас, або втупившись у книгу.
Цього літа вона заслужила право відпочити.
Вона оплакувала брата.
Ти ж не чекала, що вона буде просиджувати у подруг всі вихідні.
Я чудово знаю, кого вона оплакувала.
Вона згаяла свої підліткові роки, а тепер вона їх знайшла.
Так, із незнайомцем. Ми нічого про нього не знаємо.
Вона закохується, Г'ю.
Коли ти востаннє бачив її такою щасливою? Коли?
Не знаю.
І ти хочеш покласти цьому край?
Мушу дещо сказати.
Я хочу вибачитися перед Девідом.
Я трохи перегнув палицю, коли ти приїхав,
вибач.
Дякую.
То що, почнемо з чистого аркуша?
Так, було б чудово.
Добре. Будьмо.
Дякую, тату.
Це було прекрасно.
Хто буде ягоди?
Мамо, Девід дочитав твою книгу.
- Я в захваті. - Вона чудово пише, скажи?
Так, може, скоро ти зберешся написати ще одну.
- Так і зроби. - Так, можливо.
Ви нагадали мені про те, як я люблю читати і скільки всього ще треба зробити.
В університеті Джорджії у тебе буде стільки книг, що не знатимеш, куди їх діти.
Думаєте, у мене є шанс?
Звичайно. З твоїми балами за тестування?
І з маминою рекомендацією. Вони її люблять.
То ти подаєш заяву в коледж?
Так. Так.
На другий семестр. Якщо вийде.
Стук-стук.
Привіт.
- Я не знала, що Дон теж тут. - І я.
- Привіт. - Привіт.
- Доброго дня. - Як життя?
Це колега Г'ю по роботі.
Здається, я бачив її на вечірці.
Знаєте що? Я відчула натхнення.
Піду в дім і напишу ту рекомендацію.
Слухай.
- Чуєш? - Так.
- Хочеш зробити щось цікаве? - Хочу.
Так!
Один, два, три!
Нам треба ще бенгальських вогнів!
- Що? - Ще бенгальських вогнів.
Гаразд. Піду принесу.
Давай. Верхня полиця в гаражі.
Що?
- Що? - Ти нічого не чула?
- Девіде, знайшов? - Що?
- Ні, вони закінчилися. - Не може бути.
Кажу, закінчилися, ясно?
Та ясно, ясно. Господи.
Девіде, ти рано встав.
Доброго ранку.
Доброго. Бо він дійсно добрий, еге ж?
Слухай, я саме думав витягти човна, щоб покататися.
Я піду вип'ю кави.
Я тобі зроблю каву з собою.
Я почекаю Джейд.
Вона ще кілька годин спатиме.
Це в неї від матері.
Поїхали, буде весело.
Тут гарно, правда?
Так, ми купили цей дім у 96-му, діти були ще...
Кропива, комарі, але для мене тут рай.
І що б не відбувалося в нашому житті,
ми приїжджаємо сюди, бо тут усе здається не таким і поганим.
Принаймні на якийсь час.
Знаєте, можна обійтися без цього вступу.
Краще вже одразу питайте мене про вчорашній вечір.
Вчорашній вечір?
Про вас і ту жінку, з якою ви працюєте.
Не знаю, що тобі там привиділося.
А я знаю.
Я точно знаю, що я бачив.
Я на твоєму місці був би обачнішим, Девіде.
Ти збираєшся звинуватити мене в чомусь серйозному.
Думаєте, я розкажу Джейд? Ні, не бійтеся.
Якщо це і є причина нашої прогулянки.
Але скажу вам таке.
Якби вона дізналася, це б її вбило.
Нема про що дізнаватися.
Але якщо продовжуватимеш такі балачки, то пошкодуєш.
Зрозумів?
Ти цілий день мовчазний.
Усе гаразд?
Так. Я в нормі. Просто стомився.
Наш тато нарешті дістав і тебе, так?
Він і тебе порівнює з Крісом чи тільки мене?
Усе гаразд. Просто вашому татові зараз важко.
йому вже давно важко.
Він козел. Просто більше не може цього приховувати.
"А Кріс би не ходив на п'яні збіговиська!
Комунікація? Це хіба не для інструкторів з йоги?
Університет Аризони? А спеціальність яка, "Алкоголізм"?
Господи Боже, Кіте! Ти можеш просто бути кращим?
Ти можеш просто чимось займатися?"
Та нічого. Я не...
Мені байдуже. Це все дурниці.
Я ніколи не буду таким, як він.
Нове повідомлення Переглянути
Це Саттон. Передзвоніть. Схоже, я знайшов те, що ви шукали.
Слухай. Діти поїхали в місто. Не хочеш подивитися кіно?
- Мені треба декому передзвонити. - Добре.
Це д-р Баттерфілд, я дзвоню детективу Саттону.
Він мій пацієнт.
Привіт. Що таке?
Мені дуже цього бракувало.
- Давай сьогодні будемо юними й дурними. - Згода.
- Ходімо. - Добре.
Здоров! А ти що тут робиш?
Ти знав би, якби хоч раз мені подзвонив.
Слухай, ми тусувалися у плавучому домі.
П'ять останніх днів тільки й робили, що розважалися.
- Я за тобою скучив. - А я за тобою.
- А про мене забули? Привіт. - Тебе я теж радий бачити.
Так, вечірку закінчено. Ми поїдемо.
Поїхали з нами.
- Куди? - Ми збиралися в зоопарк.
Прокрадемося туди після закриття, трохи курнемо,
а тоді потусуємося поруч з тваринами.
Гаразд, ми добряче накуримося.
- Повір, це буде щось. - Ми, мабуть, залишимося тут.
Ні, я хочу з ними. Давай поїдемо?
Ні. Ми залишимося тут.
Що? Їдьмо. Давай.
Вона хоче поїхати.
Люба Хелен,
цей лист може здатися трохи неформальним, але він такий, як Девід.
Це важко пояснити словами,
та його присутність вплинула не тільки на мою доньку,
ТІЛЬКИ ДЛЯ ПРАЦІВНИКІВ ЗООПАРКУ
але й на всю нашу сім'ю.
Знаєш, нам необов'язково це робити.
Я не проти. Я цього хочу.
Чарлі!
- Як життя? - Як сам?
Це мій друг Чарлі.
Він нас не помічає, ясно?
Привіт.
Пані та панове, запрошую у свій зоопарк.
У ньому стільки світла, стільки любові,
що я твердо знаю: у нього велике майбутнє.
П'ятдесят!
Він просто...
Хто не заховався, я не винен.
...запалив якусь іскру в кожному з нас.
Сміх у моєму синові.
Біжи, біжи!
Спрагу до життя у моїй доньці.
Ні!
Привіт! Добре!
Бажання в мені.
Бажання чого?
Знову закохатися.
Джейд от-от поїде з дому.
Ми можемо поїхати куди завгодно, почати все з нуля.
Я пам'ятаю, який ти.
Якими ми були.
Ти теж у нього закохалася?
Звісно, ні.
Мені подобається те, як він любить нашу доньку.
А кохаю я й досі тебе.
Це чудова рекомендація.
Можу надіслати її завтра, коли поплаваю.
- Клас! - Уперед, застрибуйте.
Неймовірно.
Ух ти.
Я поїду на цьому.
- Це божевілля. - Відпад.
- Ґвен. - Просто клас.
Я зараз тебе наздожену.
91 1 . Що у вас сталося?
Вітаю.
Я щойно бачила, як якісь діти проникли в зоопарк на Лейкв'ю.
Так!
Вірус кохання, Дейві.
Чого ти так посміхаєшся?
Я планую попросити Сабіну вийти за мене заміж.
- Так. - А Джейд знає?
Ніхто ще не знає.
Я й сам не знав, тільки годину тому зрозумів.
Вітаю.
Тато, швидше за все, спробує мене відмовляти,
і, можливо, йому це вдасться, але зараз...
Зараз ти їй освідчишся.
Зараз я освідчуся. І сподіваюся, ми втечемо й одружимося.
Знаєш, я дуже радий, що ти приїхав.
Дякую.
І я радий, що моя сестра обрала тебе.
Востаннє я бачив її такою щасливою ще коли Кріс був живий.
Чуєш, Мейсе! Що це таке?
Чорт, це копи. Ходімо, треба тікати.
- Бігом, ходу, ходу! - Треба тікати звідси.
- Швидше. - Бігом, бігом!
- Джейд! Сабіно, тікаймо. - Мейсе.
- Що? - Мейсе, виводь їх.
- Що? - Їй не можна попадатися. Виводь їх!
- Ні! - Джейд. Джейд, тікаймо!
- Ходімо з нами, Девіде! - Біжіть! Біжіть!
Тікайте, ну!
Зараз же! Уперед!
- Он він! - Агов! Сюди!
Біжімо, Сабіно.
Ти, стій!
Бігом, бігом!
Швидше!
Іди сюди!
Стій!
Руки за голову!
- Мамо. Мамо, прокинься. - Джейд.
Джейд. Що таке?
Що сталося?
Я не запросив Девіда сюди не просто так.
Знаю, але якби не Девід, я б зараз теж була в тюрмі.
Ні, якби не Девід, ти б так не змінилася.
І не в кращий бік.
Г'ю, ти що, не поїдеш його визволяти?
Я дещо дізнався про вашого Девіда.
Це буде не перша його ніч в тюрмі.
ВІДДІЛОК ПОЛІЦІЇ ДОМАШНЄ НАСИЛЬСТВО? Так
Ми ніколи не знали ні його, ні на що він здатен.
Ти збирав на нього досьє?
І правильно. Сам він тобі цього не казав, так?
Я впевнена, він зможе це все пояснити.
Так, тим, що він злочинець.
Тому в цю хвилину він сидить за ґратами.
Це хрест на його коледжі, на майбутньому.
У нього нема майбутнього, Джейд.
І він зробить усе, щоб у тебе його теж не стало.
І ти ще будеш його захищати?
Так! його минуле мене не обходить.
Жодні твої слова не змінять того, що я до нього відчуваю.
- Мамо, будь ласка! - Слухай, це безглуздя!
Я дзвоню у відділок. Припини.
Енн.
Благаю, тату.
Витягни його.
Я його кохаю.
За однієї умови.
Що завгодно.
МИРОВИЙ СУДДЯ
Хоча я й радий вас бачити, я сподівався, що мене чекаєте не ви.
Пробачте.
Я поверну вам гроші. Обіцяю.
Для мене справа не в грошах.
А де Джейд?
Вдома.
Вона знала, що якщо приїде, усе це буде ще важче.
Я пригнав твою машину, Девіде.
До нас у дім на озері ти не повернешся.
Стривайте. Як це розуміти?
Твої стосунки з моєю донькою закінчені.
Час її відпустити. Хай вона доб'ється успіху, який заслужила.
Це її бажання чи ваше?
Вона ж за тобою не приїхала, правда?
Я спитаю в неї сам.
Вона поїде на стажування.
Так, вона вирішила сьогодні вранці.
Це просто літній романчик.
А не справжнє кохання.
Не вам мене вчити, що таке справжнє кохання.
Ти й гадки не маєш про те, у якому стані мій шлюб.
Ні.
Не маю.
Зате я знаю, що у вас неймовірна сім'я.
Я бачу, як ви до них ставитеся. Я б ніколи не повівся так із Джейд.
То розкажи, як би ти поводився з нею, Девіде?
Давай, не соромся.
Як той малий у поліцейському рапорті?
Я дещо про тебе дізнався.
Думаєш, я довірю такому, як ти, свою доньку?
Це було давно. Я вже не такий.
Я б на твоєму місці вчився на своїх помилках.
Упевнений, твій батько так і зробив.
Батька сюди не приплітайте.
Усе, що я чую, свідчить, що він класний дядько.
Сумлінно працює, дбає, щоб у тебе був дах на головою, робить, що може.
Але цього твоїй матері було замало, так?
Ви нічого не знаєте.
Ви не знаєте, про що говорите.
Якось ти прийшов зі школи раніше, а вдома був інший чоловік.
І що ти зробив, Девіде?
Ти його побив.
Побив так, що його забрала швидка.
Він потрапив у лікарню, ти - в поліцію, а мати втекла.
Пам'ятаєш, ти за вечерею говорив про кохання?
У тебе ніколи його не буде. його не існує.
Твоя історія закінчиться так само, як історія твоїх батьків.
Ти набриднеш Джейд.
Так само, як усе набридло твоїй мамі.
І що ти робитимеш, коли це станеться знову, Девіде?
Бо це станеться.
Скільки б ти не старався.
Тобі її не втримати.
Вона вступить в університет.
Зустріне гідного собі хлопця, розумного, у якого є майбутнє,
і кине тебе.
І більше про тебе й не згадає.
А знаєш, чому?
Бо ти їй не рівня. Ти точнісінько такий, як твій батько.
Дякую, Девіде.
Ти обдурив усю мою сім'ю.
Але не мене.
Оце - справжній ти.
Саме такий, який є.
О Господи!
Що сталося?
А ти як думаєш? Девід сказився. Я спробував захищатися, а він...
Я тобі не вірю.
Подивися на мене.
Він наче збожеволів. Я сказав йому, що ти їдеш...
Ти йому сказав? Для чого було таке казати?
Бо сама б ти не сказала.
А йому час дізнатися правду.
Джейд, що...
Ні.
Він завдає удару справа, тоді зліва.
Він загнав Г'ю Баттерфілда у кут. Що ж він задумав?
Чорт, ти що, вдарив її батька?
Це занадто, навіть для тебе.
Даремно ти повів нас туди вчора ввечері.
Паскудно, що ти попався, але я в цьому не винен.
Це було тупо, Мейсе, і ти це знаєш.
Зате було весело.
Доки не стало тупо.
Але весело. Облиш, друже, ми колись постійно таке робили.
Так, але тоді мені було нічого втрачати.
То що, ти тепер теж в її універ вступатимеш?
Чудово. Ти запросив Дженні.
У плавучому домі було тісно.
Ти й досі їй небайдужий, ясно? Як і нам усім.
Я знаю, що ти загубився у світі Джейд.
Але до неї у тебе було ціле життя.
Можливо, варто про це пам'ятати.
Привіт.
Схоже, у тебе була скажена нічка.
Так.
А де Джейд?
Я не хочу говорити на цю тему.
Вона що, не приїхала за тобою?
Давай не будемо про це, добре?
Я тут як друг. І все.
Облиш.
Посунься.
Девіде, годі, ти мав знати, що так і буде.
Такі дівчата, як Джейд Баттерфілд, тільки розважаються з такими, як ти.
А от такі дотепні,
розумні дівчата, як я,
знають, наскільки їм пощастило.
Джейд.
Джейд, стій.
- Недовго ж ти журився, так? - Вислухай мене.
Дженні подзвонив Мейс.
- Не я. - Що?
Це правда. Ти його вдарив.
Ти не знаєш, який він.
Як це розуміти?
Що він заслуговував побиття?
Що він зробив?
Розкажи.
Стій, стій, Джейд, будь ласка.
Ти повинна мені вірити.
Як? Він розповів мені, що сталося з твоєю мамою.
Для чого було тримати це в секреті?
Що страшного, якби ти просто мені розповів?
Мені було соромно, ясно?
Мені було соромно.
Я ненавиджу те, як мати повелася з батьком.
І себе ненавиджу за той свій вчинок.
Якщо ти думала, що я такий янгол,
може, не треба було зі мною зв'язуватися.
Оце й усе? Ти просто підеш своєю дорогою?
Я знаю, що я тобі не рівня.
Але не покладу все своє життя на те, щоб довести протилежне.
Ти боягуз, ти це знаєш?
Ти не борешся за своє кохання.
Ти його боїшся!
Джейд!
Джейд.
Джейд Баттерфілд? Де вона?
Палата 376.
Мамо.
- Привіт. - Привіт.
Донечко.
Що сталося?
Сонечко, ти потрапила в аварію, але нічого страшного.
Де Девід?
Девіде.
Тату.
Дякую, що прийшов.
- Є новини? - Ні, мене туди не пускають.
Хто...
Як вона?
Г'ю Баттерфілд.
Гаррі. Гаррі Елліот.
Можна вас на хвилинку?
З нею все буде добре?
У неї зламана рука, окрім усього іншого.
Слава Богу, могло бути гірше.
Слухайте.
Ми були б вдячні, якби ви показали це Девіду.
А коли ми зустрінемося з суддею, це наш давній друг сім'ї,
заборона буде вже не тимчасовою.
Стривайте, хвилинку.
Я розумію, що ви зараз відчуваєте, але вони ще діти.
Девіду лише 1 8 років. У нього все життя попереду.
Моя донька вирішила поставити крапку.
Він не послухав, хоча знав умови.
Що йому не можна сваритися зі своєю дівчиною?
Що не можна проникати в зоопарк?
Девід - не злочинець, йому просто не пощастило.
- За таке права не обмежують. - Ваш син вдарив мене в лице!
І якщо ви думаєте, що я підпущу до нього свою доньку,
ви божевільний.
Вона мало не загинула там на вулиці.
Він хай поводиться, як скажений ідіот, хай паскудить собі майбутнє...
Ще одне криве слово про мого сина - і я простежу, щоб воно було останнім.
50! 50 футів!
Підійде до неї ближче, ніж на 50 футів - і його заарештують,
і я відсуджу у вас геть усе. Я втратив одну дитину.
І ще одну втрачати не збираюся.
Через вас
і через вашого виродка.
Даремно ти прийшла, Джейд.
Знаю, але я хотіла попрощатися, а його мобільний не відповідає.
Це тому, що я його забрав.
Не вистачало тут тільки копів
через те, що твій батько побачить в рахунку наш номер.
Ні, рибко, вибачай.
Я нікому не скажу, обіцяю.
Нічого не вийде.
Я маю захистити свого сина, а розмови з тобою йому на користь не підуть.
Хоча б передасте йому, що я його кохаю?
Не проси цього, Джейд. Так нечесно.
Ти поїдеш у коледж, почнеш самостійне життя.
Зараз це найкраще, що ти можеш зробити для Девіда.
Як життя, велетню? Усе гаразд?
Розкажіть, будь ласка, чому ви тут.
Мій тато хотів, щоб я поговорив з фахівцем.
Я вже давній клієнт майстерні вашого батька, він ніколи про таке не просив...
Він хоче, щоб мені полегшало.
Щоб я жив далі.
По-вашому, у вас це не вийде?
Я не знаю, для чого жити.
Може, є люди,
які знаходять своїх суджених і живуть з ними все життя.
Ще з юності.
Що, як Джейд - моя суджена,
а я її відпустив?
Я жалкуватиму про це, скільки житиму.
Я просто... Я в захваті від універу.
Вибач. Ти хочеш побути сама?
Ні. Просто сумую за домом.
Час лікує рани.
Повільно і через біль, але лікує.
Розмовляйте, стане легше.
Зустрічайтеся з іншими людьми, з друзями.
І вона відійде на задній план, як давно прочитана книга.
Я завжди мріяв про "порш". Розумієш? Це стиль...
Думаєте, це можливо?
Якщо ви вірите в те, що це доля, вона повернеться.
А якщо ні,
одного дня ви прокинетесь і зрозумієте, що навіть про неї не згадали.
От тоді ви й станете вільним.
Усе гаразд, синку?
Ні.
Чого ти хочеш, Девіде?
Її.
Не знаю, чому ти цього не розумієш.
Може, я просто не хотів розуміти.
У тому, що сталося з твоєю мамою, винен я.
Я забагато працював.
Не дав їй щастя.
Може, вона ніколи мене не любила. Не знаю.
Я за неї не боровся.
Але я бачив вас із Джейд разом.
Вона тебе любила.
Вона в тебе вірила.
Я не дозволю тобі повторити мою помилку.
Борися за неї.
Він забере майстерню і засудить тебе.
Хай тільки спробує, козел.
Ти любиш цю дівчину?
Так, люблю.
- Справді любиш? - Так.
Тоді борися за неї, і я буду пишатися тобою.
"Біль народження" РОМАН ЕНН РОБЕРТС
А я все думаю, хто це робить.
Ганебно, але необхідно.
Не хочете випити кави?
Ти не знаєш, яким Г'ю був до трагедії.
У мене ще є надія.
Якщо ми витримали смерть дитини, то витримаємо що завгодно.
Я знаю про іншу жінку, Девіде.
Не суди мене, ти не жив у шлюбі.
Як вона там?
У неї є хлопець.
його звати Майлз.
Він теж з медичних курсів.
Даремно я тобі сказала, пробач.
Це нічого не міняє.
Я так і знала.
Вона приїде додому на Різдво?
Так, але Г'ю з неї очей не зведе.
До нього повернеться донечка, і він її від себе не відпустить.
Ви тільки скажіть, де вона буде.
Я приїду куди завгодно, куди ви тільки скажете.
Я не можу, Девіде. Ти пробач.
Енн, благаю.
Девід так і не вступив в університет Джорджії.
Ти знав?
Ні, не знав.
Хоча я не дивуюся.
А я дивуюся.
Тому я й подзвонила Хелен, а вона сказала, що не отримала мого листа.
Ти ж казав, його забрали з іншою поштою.
Так і було.
Г'ю.
Як ти міг опуститися до такого?
Ти спаскудив дитині майбутнє. Він ледве тримається на плаву.
Звідки тобі знати, як він там тримається?
Бо я його бачила, Г'ю.
Ти був несправедливим. Так не можна.
Ти його бачила?
Так, уяви собі.
І він питав про Джейд?
Звісно, питав.
Ти сказала йому, що вона сьогодні прилітає?
Г'ю?
Г'ю.
Г'ю, подумай.
Те, що ти зробиш зараз, визначить, як ми житимемо далі.
Не пхайся.
Годі цькувати бідолашну дитину, краще подивися, яким став ти.
Ні.
Перепрошую. Перепрошую. Даруйте. Дозвольте.
- Сер. - Мені треба туди.
- Поверніться в чергу. - У небезпеці моя донька.
- У нас є судова заборона. - У вас є посадковий талон на рейс?
Прошу, повільніше, сер. Не біжіть.
Пробачте.
- Ні, Девіде. Я не можу. - Пробач.
- Я мусив тебе побачити. Знаю, не можна. - Тебе заарештують.
- Тут мій батько. Ти можеш сісти в тюрму. - Знаю.
Просто вислухай мене, добре?
Два квитки.
Можемо втекти сьогодні. Куди скажеш.
Це не кінець, Джейд.
Я відмовляюся вірити, що між нами все скінчено.
Я не забув тебе.
І не думаю, що ти забула мене.
Ти любиш того іншого?
Любиш так само, як любила мене?
Так чи ні?
Звісно, ні.
Я нікого не полюблю так, як тебе.
- Ми втечемо сьогодні. - Добре.
- Гаразд. Щось придумаємо. - Так.
Забудемо про це все.
Обіцяєш?
- Обіцяю. - Добре.
Іди.
У мене судова заборона проти хлопця, який щойно пройшов контроль.
Вона прилетіла з Провіденс.
- Вихід на посадку 1 1 , мені треба туди. - Тату.
- Привіт. - Привіт.
- Усе гаразд? - Так.
- Добре. - То все добре?
- Так, дякую. - Так.
- Усе добре. - Гаразд. Приємного дня.
Ти їздила на "ем-джі"?
Ні, це, мабуть, Кіт.
От.
Коли накрився аудіоплеєр, ми позносили всі платівки вниз.
Вражає.
Що ви тут робите?
Просто слухали музику.
У нього завжди були найкращі записи.
Тут не можна так...
Ти подивися. Ви їх подряпали.
Їх треба відразу вкладати в чохли.
Тату, це просто платівки.
Просто речі. Він би хотів, щоб ми їх слухали.
Але в нього вже не спитаєш, правда?
Так, дійсно.
Кіте.
- А ви куди? - До Сабіни.
Кіте, що сталося?
Ми проникли в музей. Я не можу...
Щоразу, як я пробую порозумітися, він кидається на мене,
і з мене досить.
Пробачте.
Він не цінує Крісові речі.
Знав же, що так не можна.
- А ти куди? - Туди, куди й мій син.
Пробач, сонечко.
Ти вже не можеш диктувати нам правила.
- Ми виросли. - Тоді доведіть це.
Ти весь цей час хотів, щоб я зробила свій вибір.
І я нарешті його зробила.
Я сама обираю своє життя.
Я обираю Девіда.
Джейд. Джейд.
Джейд.
Джейд!
Так.
- Я зараз вийду. - Добре.
Що ти робиш?
Тату! Тату!
Тату, зупинися!
Я тебе попереджав, Девіде. Не бачити тобі моєї доньки.
Тату!
Повернися в машину.
- І щезни з мого подвір'я. - Тату, ні! Тату!
- Я просив не чіпати мою сім'ю! - Вона хоче їхати зі мною!
- Будь ласка! Тату! - Сів у свою довбану машину!
Тату, стій! Ти його вб'єш!
Вона хоче бути зі мною.
Поїхали. Давай.
Ні, ні.
Тату!
Ні, ні.
Г'ю?
Г'ю? Кіте?
Г'ю?
Г'ю, ходімо. Треба виходити.
Допоможи мені забрати його речі!
Тут забагато диму. Ходімо.
Не відчиняй вікно!
Всередині мій тато і мій хлопець!
- Всередині? Нагорі? Чи внизу? - Не знаю!
Девіде!
Треба виходити!
Треба йти!
Девіде!
Ось.
- Живий? - Так, так.
Девіде!
Я в нормі.
Стривайте! А де Енн? Кіт!
Їх тут нема!
Г'ю!
Г'ю.
Боже милостивий.
Тату!
Девіде!
УНІВЕРСИТЕТ "БРАУН"
Енн їде сюди.
Я не зумів його врятувати.
Я намагався.
Я просто...
Я просто не зміг.
І те, що я зробив...
Люди, яких я скривдив.
Пробач.
Я не знаю, як це сталося.
Нічого.
Ще не пізно.
Він уже достатньо покараний. Дозволь йому відвезти тебе в аеропорт.
Він хоче. Сам мені сказав.
Он як?
- Гаразд. - От і добре.
Ходімо.
А як ти, мамо? Усе буде добре?
Не знаю.
Нам із твоїм батьком є над чим подумати.
Це не означає, що в душі я не буду його любити,
може, якось ми знову знайдемо дорогу одне до одного.
І як мені тебе зараз кинути?
Мені це на користь.
Твоя любов дає мені сили, Джейд.
Надихай мене щодня.
- Добре? - Добре.
Якщо я буду потрібен, дзвони.
Навіть якщо не буду потрібен, це нічого.
Каліфорнія? Далеченько від Брауна.
- І які ж у тебе плани? - Не можу розголошувати, вибач.
Але в нас є два дні до повернення на Роуд-Айленд,
тому я вирішив зробити їх найкращими.
- Кажи. - Не можу.
Сюрприз!
- Що? - Так.
Господи.
- Привіт. - Привіт.
О Боже.
- Привіт. - Привіт.
Мама тебе вб'є, ти в курсі?
Тоді доведеться нам одружитися вдруге.
Я, Кіт, беру тебе, Сабіно, за дружину.
У моєму першому коханні було все й відразу.
Від такого не відступаються.
Навіть не думають.
Про це не може бути й мови.
Це кохання настільки велике, настільки сильне,
що воно не вмирає, не в'яне,
не згасає.
За таке кохання борються.
За такого хлопця борються.
Ukrainian